PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Myslím, že zpráva...
...vinen...
...několik...
Někteří se těší...
Andrés Valverde...
Nemůže selhat.
Udržoval.
Získáte důvěru svého dědečka?
Cena za...
nic.
Nevěřím, že se budete brát.
Diego mě miluje až za hrob.
A k narozeninám, Pabi?
Spousta chybí.
Šest měsíců.
Jsi dealer.
Dobré ráno.
Pořád jsi tu?
Je to tvoje máma.
Co dáte Pablovi?
Ještě nevíme.
Grep mi nechutná.
- Paní... - Co?
Sněz to. Nic jiného nemáme.
Mary neplatíme,
tak se na ni tak nedívej.
Chci snad žít takhle?
A já?
V nesmírné bolesti,
na prášcích,
dívat se na bratra,
jak se snaží zůstat silný.
Santiago.
Jdeš pozdě.
Nevěděl jsem, že spěcháš.
Rád tě tu vidím.
Překvapuje mě, že tě sem pustili,
když tvůj otec kradl.
Dělám si srandu.
Rád tě vidím.
I když je táta zavřený,
nemusíš jen sedět doma.
Mám tvou objednávku.
Výborně.
Potřebuju taky něco na sobotu.
Ne.
Jak to myslíš „ne“?
Je to naposledy.
Chtěl jsem to s tvým bratrem
nechat být.
Nebo ne?
Je po všem.
Jdu do důchodu.
Dobře.
Ty jsi ta nová.
Ráda tě tu vidím, Sofíe.
Prý jsi studovala marketing
a teď šest měsíců dělala na seznamovací appce.
Časopis mám moc ráda.
Těším se, až tu budu pracovat.
Četla jsem tvůj článek na pohovor
a myslím, že máš zajímavý styl.
První článek je zdarma,
snad si vybereš něco, co tě zajímá.
- Jak je, Matíasi? - Nacho.
- Extra peníze mi budou chybět. - To všem.
Konec s dealováním?
Konec.
Byl to jeden z nejlepších měsíců.
Vím, ale dnes naposledy.
Dobře.
To byl ale den. Nemyslel jsem, že přijdu.
No jo.
Viděls Lorenu?
- Nevíš o tom? - O čem?
Zabije mě.
Tohle nedělej.
Jestli chceš, dám ti svůj podíl.
Poslouchej,
můžu ti jen říct,
že obchoduje ve škole.
Loreno, miluju tě!
Jdi k čertu, Matíasi!
- Dobré ráno. - Do pátku musím odevzdat projekt.
Minulý týden zkouška...
Prodáváš nebo ne?
Adderall.
Zachránilas mě.
- Proto tedy. - Jo.
Ahoj, kluci.
Zvu vás na skleničku, musíme si promluvit.
Ne, děkuju.
Nemáte na výběr.
Jděte do restaurace,
až skončíte s těmi homoerotickými tenisovými hrátkami.
„Homo“ co?
Ahoj.
Promiň, nezavolal jsem.
To nevadí.
- Rozumím, když kluk nevolá. - To ne.
Nevím, jestli to víš.
Nemyslím si.
Můj bratr měl nehodu.
Byl tři dny v nemocnici a moji rodiče...
Mám lepší nápad.
Dáme si večeři.
Dnes mám narozeniny.
Bude dort.
Ještě lepší,
přinesu ti dárek.
Překvapení.
Dobře.
- Nashle a vše nej. - Hele.
Pošlu ti svou adresu.
Fajn.
Pablo, to už je moc,
řekla jsem 10 minut.
Promiň, Zuo.
Zjistí, že jsem tě pustila
a můžu letět.
Jestli se někdo zeptá,
jsem Matíasův host.
Nechtějí tě tu ani jako hosta.
Dobře, už jdu.
Mám jen 200.
To přeháníš. Odejdi.
Dobře.
- Zuo. - Ano.
Můžeš mi vrátit?
Zaplatím, jak jen to půjde.
- Kdy? - Nevím. Možná zítra.
Ale určitě.
Ano. Díky.
To je Bernardo.
Jonási.
- Co je? - Pospěš si,
je to Bernardo. Obědváme s jeho matkou.
Tak jo.
Takhle už dál nemůžu.
Jak to myslíš?
Že se takhle schováváme.
Že musíš za ním.
Děláš, jakoby to tak bylo už věčnost.
Už je to takhle měsíc.
- Skoro měsíc. - Fajn, skoro měsíc. A co teď?
Ne, užívám si drama jen u ostatních.
Prosím, tohle nedělej.
Odejdi od něj.
Řekl jsem, že tě miluju a chci to dělat správně.
Odejdi od něj.
Není to můj přítel.
Je můj muž. Máme dohodu. Není to tak lehké.
Nemiluješ ho.
Měj trpělivost. Nevím, co budu dělat.
Miluješ mě?
Miluju tě.
Ale mám svůj život.
Já taky. A chci ho sdílet s tebou.
Vím,
že se mnou nechceš být...
- kvůli mojí práci. - Tak to není.
Počkej. Nech mě to dopovědět.
Nebudu prodávat drogy.
Klub už neexistuje,
- ale... - Ne.
Nic jiného nemáš.
Ne.
Koupím bar.
- Bar? - Ano.
Proto jsem chtěl peníze. Chci mít něco svého.
Už tam jsou světla,
vybavení a všechno.
Chci vést dobrý život. Dělat věci správně.
A jestli to půjde, tak s tebou.
Chcete kafe?
Ne, díky.
Je čas.
To je dnes vše.
Děkuju, doktore.
Působivé.
Neměla bych dál dealovat.
Proč ne?
Škola má kamery.
A?
Ředitelka si mě zavolala.
Co říkala?
Že mi dluží peníze
za prášky proti křečím.
Tak jsi je setřásla.
Ano, ale...
Pamatuj si...
že ani tvůj otec tě nedostal z odvykačky.
Dlužíš mi.
Co se děje?
Omlouvám se.
Všechno musím prodat.
A když se mi to podaří,
- je po všem. - Je toho hodně?
- Panejo. - Řekl jsem, že...
Potřebuju tě.
Nechápu to. Kdo tě nutí?
Když moje máma...
onemocněla, musel jsem si půjčit peníze, abych si pomohl.
Dlužím jednomu chlapovi.
Nevím, jestli jsem v nebezpečí.
Řekneme mému otci?
- Mohl by... - Ne, je to...
Jestli ho dostanou
a on řekne, co děláme, můžou mě zavřít.
A po tom všem...
Po tom všem moje máma za několik týdnů umřela.
Neumřela, kdyžs byl malý?
- Ano. - Jak dlouho už to trvá?
Je to komplikované.
Je to komplikované, Loreno.
Velmi.
Pablo,
slyšel jsi, co jsem řekla?
Krádež prostředků.
Postaráme se o to, ale mezitím je vše
od tvého otce zmrazené.
Měl přístup k účtu
a vypadá to, že tam převedl 80 milionů pesos.
Může ti někdo pomoct? Tvá matka?
Nikoho nemám.
Nic nemám.
Ona je zombie.
Když váš otec udělá něco takového,
lidé s vámi nechtějí nic mít.
Nechápete to, když si tím neprojdete.
No,
nedramatizujme to, studoval jsi ekonomii,
takže si musíš poradit...
Samozřejmě.
Poradit s ničím.
Peníze dědečka
by snad mohly vše pokrýt.
Vím, že není nejlepší doba,
ale... jak jsme se bavili.
Tvoje poplatky.
Postarám se o to.
Berete peníze z Monopolů?
Přistupuj k tomu pozitivně.
Haló.
Kde jsi?
U právníka. Už jdu.
Jsi v pořádku?
Upadl jsi?
Odnáší naše věci.
Co se děje?
Odnášíme věci.
Ahoj.
Dobře.
Tři vychlazená.
Vychlazená? Aha, piva.
Nic k jídlu?
Nebudeme s tebou pít. Nech nás být.
Nico, nezačínej.
Najez se, jestli máš hlad.
Máš něco lepšího na práci?
Upřímně ne.
Máme přestávku před magistrem.
Jsme volní.
Nikdo vás nesoudí.
Vše je v pořádku.
Chtěla jsem s vámi mluvit.
Ty piva
vám mají rozvázat jazyk.
Nemám žádný,
ale žádný zájem s tebou opět obchodovat. To je bláznovství.
Posaď se, prosím.
Poslouchej ji.
Tu malou holku.
Proč mě chcete naštvat, když mě znáte?
Přestaňte dělat potíže.
Dobře,
zůstanu na skleničku.
Tak o čem chceš mluvit?
Chci vědět...
jak vše řídit.
Abych zlepšila svoje služby.
Je to něco jako otázka
o zákaznickém servisu.
Nechci, abyste kupovali ze strachu.
Nebojíme se tě. To si nepleť.
Momentálně jsi naše jediná možnost.
Jak to myslíš?
Pablo řekl, že končí.
Na dalších 24 hodin jsi naše jediná možnost,
dokud nenajdeme někoho...
normálnějšího.
Je škoda, že ztratíme pokojovou službu.
Jakou službu?
Julia doručovala až do pokoje.
Ani jsem nemusel vstávat.
Kdo je Julia?
Pablo měl dohodnutou pomoc.
Doručovali lidem domů donáškovou službou.
Kluci, na zdraví!
Toto přátelství je velmi výnosné.
Tak na zdraví.
Povězte mi víc.
Pánové.
Ahoj, chlape!
- Jak to jde? - Dobře.
To je skvělé.
Víte o Pablovi?
Co se stalo?
Viděli jsme před jeho domem dodávky,
jak odváží jeho věci.
To ne.
Všechno zabavují.
To je neuvěřitelné.
- Je to možné? - Tak zatím,
žena mi neodpustí, když bude jíst sama.
Omlouváme se. Jsme velmi oblíbení.
Renato, zlato, přisedni si.
Polly nás pozvala na oběd.
Prosím.
Neuvěříte, co je s Pamelou.
Skoro ji vyhodili, protože si kupovala od Loreny.
Kupovala co?
Těšilo mě, ale musím odejít.
Mám rande přes Meet. Nashle.
Nashle.
Zeptám se hezky jen jednou.
Tím si pomůžeš.
Když mi to povíš,
najdeš vše, co potřebuješ, v jednom jediném dealerovi.
Proč jsi nezaplatil ty pokuty?
Nemám peníze, Cecilie.
Nemám ani peso.
Musel jsem si vybrat mezi zaplacením nemocnice,
vás
nebo pokut.
Taky jsem si musel vybrat,
jestli koupit jídlo
nebo benzín, abych jel do práce...
mé úspory byly k ničemu.
Nevěděl jsem, kolik co stojí.
Žil jsem v bublině,
která mi praskla před nosem.
Nemůžete půl hodiny počkat?
- Zavolám... - Bohužel ne.
Tak naposledy, není to na mně.
Měli jste zaplatit pokutu.
Přebíráme je do vlastnictví.
Mrzí mě to, je to má práce.
- Pardon. - Omyl.
- Do kuchyně. - Dá se to vysvětlit.
- A Pablo? - Je na cestě.
- A Sofía? - První den v nové práci.
A Max?
Kupuje Pablovi dort.
- A Jonás? - V nemocnici s matkou.
A pan Lázaro?
- Ve vězení! - No ano.
A co paní Regina?
Netuším.
Počkej.
To nedělej.
Ne přede mnou. Jen to bude horší.
Poslouchej, počkáme až Pablo
zaplatí penězi svého dědečka.
A co můžeme dělat...
Nemůžeme dělat nic.
Když nemáme 15 milionů pesos.
Mary, ne!
Můžu s vámi mluvit?
Všechno vysvětlím.
Velmi se omlouvám.
Teď nemůžeme nic dělat.
Uvidíme.
- Pojďme. Máme toho hodně. - Co se děje?
Jsme v háji.
Co se děje?
Jsi v pořádku?
Panikařím.
Zlatíčko.
Pablo.
Kde je máma?
Netuším.
Děkuji.
Další.
- Zdravím. - Zdravím.
Chci se zeptat, kolik za tohle dostanu.
- Jsou pravé? - Vše je pravé.
Ukažte mi je.
SOFÍA SOS! Odváží Pablovy věci.
Koupila jsem si byt.
Blahopřeju.
Nemohla jsem si vybrat horší dobu.
Co mám dělat?
Sofía a Jonás jsou na cestě.
Snad se z toho dostaneme.
Už odcházíte?
Ano, promiňte.
Vím, že nedělám nejlepší první dojem,
ale rodina má potíže.
Ten článek brzy dodělám.
Omlouvám se.
Napiš si tato jména.
Julia a Lorena.
Musíme je najít.
Radši si je napiš, dobře?
Musíš jet do obchodu.
Kvůli tomu jsi přišel?
Abys nic neříkal?
Ne.
Přišel jsem ti říct, že nemůžu zaplatit za benzín.
Nevím, jak zaplatím právníky.
To je to nejmenší. Nemůžu si ani dovolit jídlo.
Nikdo nezvedá telefon, ani mámina rodina.
A k tomu všemu
nám všechno zabavují.
Přijde ti to směšné, tak ti řeknu, že Santi skoro zemřel.
I když se ti teď nedaří,
stává se z tebe muž, Pablo.
Pokud to znamená, že budu jako ty,
nemám o to zájem.
Oba víme...
jsme si velmi podobní,
i když se ti to nelíbí.
Zvláštní.
Co?
Vědět, že tohle je naposledy, co tě vidím.
Zůstaneš v minulosti
se všemi těmi problémy.
Luciana?
Ne.
Jsi přítel mého syna.
Jsem Pablova matka.
Paní Caballerová. Trapné.
Jak se máte?
Spletl jsem si vás s rande.
Říkej mi Regino.
Je milé, že si mě pleteš s mladou ženou.
Podle mě nepřijde.
Ne, brzy tu bude.
Tak hezkého mladého muže
by nenechala.
Můžu si přisednout?
Nemusíš být tak formální.
Dobře.
Číšníku,
dal bych si dirty martini se třemi olivami
- a... - Tak dvakrát.
Zvu tě.
To nemůžu odmítnout.
Napište na můj účet vše,
co si mademoiselle objedná.
„Mademoiselle.“
Zdravím.
Nevíte, jestli mají strouhanku?
Jak to mám vědět?
Jsem nová.
Jsem Imelda.
Julia.
Vše nejlepší.
Nic nemám.
Všechno vzali.
Co chceš?
Řešení nebo útěchu?
Obojí.
Mrzí mě, co se stalo.
Nejsi jako tvůj otec. Jedna.
- Dva. - Tři.
- Čtyři. - Vidíš?
Počítej se mnou.
Nemám peníze.
Dal jsem je za nemocnici a právníky.
Santi má všechno ve svém pokoji.
Nevěděla jsem, jak je zle.
Není možné studovat ekonomii a nemít peníze.
Nevím, jak je vydělat, než...
Na něco přijdeš.
Nic mě nenapadá.
Nedají mi půjčku,
nemám žádné dědictví.
Mám jen ten zpropadený bílý prášek.
Co tady děláš?
Cože?
Brzy začnou zkoušky,
pochybuju, že vaši ví, že jsi v Mexiku.
Po Vánocích jsme se už neměli vidět.
Přestal jsi odpovídat.
Cítíš se provinile.
Proto tu nejsem.
Ani proto, abych si tě odvezl.
Takže?
Moje láska k tobě od tebe nic nepotřebuje.
Jsem tu z lásky.
Abych pomohl.
A teď,
jestli dovolíš,
chci tě pořádně políbit.
Neříkal jsi, že nic nepotřebuješ?
Je to polibek, Santiago.
Nežádám tě o ruku.
Pojďte dál.
Děkujeme.
Děkuju, že tu jste.
Jsou v jídelně.
Alespoň to bývala jídelna.
Promiňte, kde je koupelna?
Hned tam vzadu.
Děkuju.
Pojďme.
Klub budu dál udržovat.
Cože?
Když si půjčím další peníze,
dluh se mi jen zvýší.
Potřebuju dlouhodobé řešení.
Nechci, abyste...
Jdu do toho.
Opravdu?
Ne jen pro tebe, ale i pro mě.
Vím, že jste všichni...
měli jiné plány,
ale já ne.
Dlouho jsem nad tím přemýšlel,
i nad tím, jak ti pomoct.
Já tě taky neopustím.
S naší sítí je možné pokračovat.
Nemůžu zůstat navždy, ale pomůžu ti to rozběhnout.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
Potřebuju čas...
To není problém.
Dej si na čas.
Nechci nikoho nutit.
Jdu do toho.
- Protože... - Čau, Sof.
Jak to šlo?
Hrajeme flašku?
Přísahám.
Kromě zkorumpovanosti
to byl i hlupák?
Kolik je?
Je 22.05.
Prošvihla jsem Pablovy narozeniny.
Ten čas ale letí.
Nemám dort.
- Odvezu tě. - Nechci obtěžovat.
Ale no tak.
Neobtěžuješ.
Alespoň budu moct...
Pablovi popřát všechno nejlepší.
Jsi si jistý?
Účet, prosím.
Páni.
- Ahoj. - Ahoj.
Je tu Matías?
Není.
Nevím, kdy se vrátí. Vždy někde pobíhá.
- Půjdeš dál? - Počkám na něj.
Ahoj.
Myslel jsem, že nedorazíš. Všichni odešli.
Dobře.
Aspoň můžeme být sami.
Pomůžu ti.
Točí se mi z auta hlava.
Jasně.
Děkuju.
Uvidíme se zase?
To si nemyslím.
Můžu jít tedy aspoň dál?
No teda.
Jak to dnes šlo?
Nic moc. Nemám ten článek.
Nevadí, odevzdáš ho zítra.
Asi ano.
Líbí se ti Fer?
Ty ji znáš?
Sestřenice.
Pročs to neřekl?
Nechtěl jsem, abys myslela,
že proto máš tu práci.
Nelíbí se ti?
Nenapadlo mě...
že proto mám práci.
Děkuju, žes mi to řekl.
Kam jdeš?
Domů.
Bubu, pomůže mu to.
- Dluží hodně peněz. - Kolik?
- Nevím. Hodně. - Kolik je hodně?
Milion? Nevím.
Nevím, kolik přesně.
Byla to chyba.
Ne.
Ten blb tě nebude využívat.
Není to blb
a nevyužívá mě.
Zeptám se ho.
Dej mi jeho číslo.
Ten tvůj silácký přístup
je směšný.
Zvládnu to sama, Matíasi.
Jsem na to sama už měsíc.
Zlobíš se, že jsem ti vzala klienty?
Oba skončíme v pekle.
A tvůj otec?
Nebudu lhát.
Je ve vězení.
Pochopím, jestli budeš chtít odejít.
Nikoho nezabil nebo tak,
ale...
nezvládá to.
Ten můj taky ne.
Rozumím víc, než si myslíš.
Jediný člověk na světě, co mi rozumí.
Můj otec nezvládá sám sebe tak moc...
že zavinil smrt mého bratra.
Potom byl posedlý skládankami,
jako by vymazal minulost.
Moje matka se velmi zlobila
a odvezla mě do Tijuany.
Ani mi nemohl posílat dárky.
A pak jsem u něj objevila všechny ty věci pro mě.
Odpustila jsem mu.
Věděla jsem, že by sobě neodpustil.
Nevím.
Odpusť mu, až budeš moct.
Teď nemůžu.
Proto jsem řekla, „až budeš moct“.
Právě teď
se soustřeď jen na rozbalování svého dárku.
Jakého dárku?
Toho nejlepšího.
Ale není to překvapení.
Chci vědět, co to je.
Nejmenuju se Polly.
Jsem Penélope Garcíová.
Jsem dcera Juana Carlose Garcíi,
znáš ho jako:
El Monkeyho.
Jestli jen pomyslíš na prodej drog,
zabiju tě.
Protože tohle všechno...
je teď moje.